Hermed præsenterer jeg dronning Elisabeth.
Jeg ved, at du konspirerer mod kongen.
Du skal nok få din stund i lyset. Vi er tæt på tronen nu.
Hun er vel bedre end den onde dronning?
Lancasters dronning myrdede min far og min bror.
- Jeg var hendes bedste ven. - Hun vil se sin søn på tronen.
- Jasper og jeg står sammen i alt. - Du er ikke gift med Jasper Tudor.
Jeg må af sted. Pas på din mor.
Jeg venter barn igen. Jeg er sikker på, at det er en dreng.
Vi sejler mod Calais. Nu er vi i krig mod "kong" Edward.
- Jeg kan ikke sejle. - Issy er bange, far.
Warwick og George sejler mod Calais. Vi må gribe ind.
Annie!
- Det var en dreng. - Jeg beklager dit tab.
Elisabeth venter barn. Vi skal have en søn først.
- Elisabeth, hvad er der sket? - Lad mig være.
Lad mig være, sagde jeg!
Undskyld, mor.
Hendes barn. Hendes stakkels barn...
Tragiske ting sker.
- Barnet kom for tidligt. - Uvejret gjorde det ikke bedre.
Du vidste ikke, at Warwick tvang Isabelle til at følge med ombord.
Det var ham, der satte sit barnebarns liv på spil.
Og han tabte. Nu har han ingenting.
- Han er desperat og subsistensløs. - Det er han.
Han har aldrig været mere farlig. Det er naivt at tro, det værste er ovre.
Valognes, Frankrig 1470
- Issy? - Den er ødelagt.
- Alt er ødelagt. - Det ser værre ud, end det er.
- Vi klarer os, indtil vi kommer hjem. - Tror du, vi kommer hjem til England?
Vær ikke så dum, Anne. Vi kommer aldrig til at se England igen.
Vi er landsforviste, ligesom den onde dronning.
Vi kan slet ikke sammenlignes med hende.
Når far har sat George på tronen, bliver du dronning af England.
Hvis det ikke var for fars intriger, havde jeg holdt min søn i armene nu.
Men jeg er helt alene.
Du er ikke alene. Du har mig.
Og jeg lover, at jeg aldrig forlader dig. Vi vil altid have hinanden.
Jasper havde ret. Du er en fortræffelig soldat.
- Han har oplært mig godt. - Er du klar, my lord?
Ja.
- Dit fjols! Hvad har du gjort? - Det er bare en skramme.
Ikke mere i dag! Det kan blive til et ar.
- Man skal være stolt af sine ar. - Jeg tager mig af det.
Hvis du tror, jeg er så skrøbelig, er det godt, jeg aldrig bliver konge.
Tvivler du på din skæbne?
- Hvor har du været, Warwick? - Jeg har lagt nogle planer.
- Skal vi hjem, far? - Ja, men først skal du giftes, Anne.
- Giftes? - Ingen har rådført sig med mig.
- Der var ikke tid. - Med Richard?
- Min bror? - Nej, selvfølgelig ikke.
- Prins Edward af Lancaster. - Den onde dronnings søn?
- Margaret af Anjou er vores fjende. - Men nu skal hun være din svigermor.
Hvordan skulle det gavne os?
George, vi må gøre det, vi kom for at gøre. Vi må rejse en hær.
- Vi kom for at gøre mig til konge. - Jeg forsøgte.
Uden arvinger vil ingen slås for dig.
De tror, at Gud har straffet dig.
Jeg mistede min søn på grund af dig.
Hvis jeg kunne gøre dig til konge, ville jeg gøre det, men det går ikke.
Vi kan kun besejre Edward ved at slå os sammen med Lancaster.
Kong Ludvig støtter os, hvis vi indgår forlig med Margaret af Anjou.
Er du blevet vanvittig? Hun vinder ikke noget ved det.
At Henrik får tronen og efterfølges af hendes søn og min datter Anne.
Siger du, at alt hvad jeg har gjort, forrådt min bror og mit eget hus-
- at alt ender med, at vi genindsætter den galning, vi ville styrte?
- Det er den eneste måde. - Den onde heks halshuggede min far.
- Der findes en anden måde. - Tænk dig om, inden du gør det.
Du kan ikke tage tilbage til England. Hvis du dræber mig, har du ingen.
Med mig, Frankrig og Anjou vil du få alle de titler, du kan ønske dig-
- og mere rigdom end du kan drømme om.
- Bedre tilbud får du ikke. - Det er det bedste, du kan tilbyde.
Og Anne bliver dronning.
Hun skal bruge en ny kjole. Margaret af Anjou bad mig tage Anne med.
Mor, du må tale med ham. Hvordan kunne han gøre det?
- Edward af Lancaster er et monster. - Hvad vi ønsker, betyder intet.
Jo før du indser, at din skæbne ligger i andres hænder, desto bedre.
Du er bare en lille del af en meget større helhed.
Du må gifte dig med ham. Du hørte din far. Det er vores eneste håb.
Sir Henry, der er mænd, der er trængt inden for murene.
Gå indenfor, Margaret. Her er ikke sikkert.
- Sir William Herbert. - Sir Henry.
Giv os forræderen Jasper Tudor.
Han er flygtet. Jasper Tudor er hverken på slottet eller i nærheden.
- De har desværre rejst forgæves. - Nej, det har jeg ikke.
Jeg beklager, men jeg er blevet tildelt Pembroke og Wales.
- Bland dig ikke, Margaret. - Pembroke Castle tilhører min søn.
Sådan er det desværre ikke længere.
Hvad står der?
Bray viser Dem ud i staldene.
- Hvorfor er du sådan? - Ti stille.
Gør noget for en gangs skyld. Jasper ville have gjort noget.
Det er ikke kun din søn, der længes efter ham. Gør gæsteværelset klar.
Men nu er vi vist gæsterne.
Hun er her!
Jeg vidste, at jeg ville se Dem på knæ igen, lord Warwick.
Deres nåde, lige siden jeg var dreng, har jeg følt mig kaldet til...
...at tjene England. - At fratage min mand tronen?
Fængsle ham som en forbryder-
- og tvinge mig og min søn til at gemme os.
Er det at tjene vores land?
- Jeg så ikke folks sande motiver. - De er for godtroende, Warwick.
Jeg ved nu, at Gud satte Henrik på tronen og Dem ved hans side.
Den åbenbaring kommer på et belejligt tidspunkt. Bliv, hvor De er.
Her er et stykke af det rigtige kors-
- med spor af Jesu Kristi blod og tårer.
Læg hånden derpå og sværg igen.
Jeg, Richard Neville-
- sværger at være din tro tjener fra denne dag og indtil min død.
Jeg tager Dem i tjeneste. Vis mig pigen.
Så du skal altså giftes med min søn?
Kom her.
Der er ikke meget at arbejde med. Er der vel?
- Hun går vel an. - En jævn lille pige.
Hun er lydig, Deres nåde.
Hun bliver let at have med at gøre, i modsætning til Elisabeth.
- Sikke en besværlig kvinde. - Hun er en heks.
- Hvorfor sidder hun så på min trone? - Ikke meget længere.
Men De må sende Deres hær. Edward hører snart nyheden om vores forlig.
Lad mig gøre klart, at jeg ikke foretager mig noget før brylluppet.
- Paven skal give dispensation. - Men jeg skal rejse med det samme.
Det er klart. Så De kan sætte min mand på tronen igen.
Alene?
De har svoret mig troskab. Det her er Deres chance for at bevise det.
Tag til England, og genindsæt min mand på tronen.
Vær kongemager endnu engang, og når De har sikret London-
- kommer jeg og sikrer resten af landet.
Tilsammen knuser vi Edward for altid.
Lord Warwick tror vel på mit ord?
Selvfølgelig.
Må jeg give Dem et råd?
For at bekæmpe skadedyr må man brænde deres bo.
De må tage dem af bedrageren Elisabeth, når De kommer til England.
Hvis hun får en søn, er hun farligere end alle Edwards hære.
Edward.
Warwick er gået direkte i armene på Margaret af Anjou.
- De er ved at danne en alliance. - Læs det her.
Det er fra Burgundy. Anne Neville skal giftes med Edward af Lancaster.
Det er sandt.
- Hvordan kan han tillade dette? - Efter alt, hvad hun har gjort.
- George vinder intet ved det. - Han hader mig.
Tror du, hadet driver ham, Richard?
- George drives af sin grådighed. - Den kvinde slagtede vores far.
Warwick bruger Anne til at forbinde dem og genindsætte Henrik.
Warwick lærte mig at kæmpe og vinde-
- og straffe hende for det hun havde gjort.
Nu er han på hendes side! Betød det ingenting?
- Warwick ved ikke, hvad loyalitet er. - George kan ikke være glad.
Disse omstændigheder havde han nok ikke forudset.
At holde både Margaret af Anjou og Warwick væk bliver svært.
- Det er en livsfarlig alliance. - Vi må svække den.
Dronningen ønsker at tale med hertuginden i enrum.
Så kommer dronningen til at vente længe.
Det handler om Deres søn Georges forræderi.
De ved vel, at han har allieret sig med Margaret af Anjou?
Lady Sutcliffe kan blive her. Vi har ingen hemmeligheder for hinanden.
Lad os gå direkte til sagen og det uhumske rygte, I spreder om min søn.
- De har altid villet sværte ham til. - Det klarer han fint selv.
- Det er svært, men De må forstå... - Nej, De må forstå.
Han var knapt elleve år, da hans far blev myrdet af den hundjævel.
- Har De nogen anelse? - Det har vi.
Jeg mistede både mand og søn på lige så brutal og meningsløs vis.
Skal vi måle, hvis smerte er størst?
- Hvem der har lidt mest? - Vi vil bare forhindre mere lidelse.
Vi lyver ikke. Tal med kongen.
Han kan selv fortælle det. Warwick og George vil genindsætte Henrik.
- Edward må henrette sin egen bror. - Og George dør med en rød rose.
Selv hvis Warwick vinder, får George intet ud af det.
Warwick vil gifte sin datter Anne bort til Edward af Lancaster.
Han bliver kronarving. George bliver aldrig konge. Alt var forgæves.
Han må være helt fortabt og føle, at han ikke har noget valg.
Men I... I mener, at han har et valg?
Edward ville byde ham velkommen hjem. Hvis bare George vidste det.
- George... - Kongemageren.
Det her er under din værdighed.
Skal du bruge mig til noget?
- Er det alt? - Lad os være alene.
Jeg har aldrig ønsket andet end en York-konge.
Men vi har ikke andre muligheder.
Jeg må overbevise Ludvig om, at vi kan beholde tronen.
Vil du være illoyal mod mig, som din bror var?
Er du ikke bedre end Edward?
For at give tronen til Lancaster skal du have støtte fra York-slægten.
- Jeg er stadig søn af York. - Det er derfor, vi skal holde sammen.
Og du bør sove i din hustrus seng. Jeg har brug for en sønnesøn-
- og du har brug for en arving.
- Vi begiver os af sted i morgen. - Der er ingen hast.
Jeg forstår, hvor svært det må være at forlade Pembroke.
- Det måtte ske. - Det var mit hjem, ikke min mands.
Men det varer ikke længe. Huset York knuser sig selv. Det er Guds vilje.
Margaret...
Jeg har set døende mænd, der kalder på deres mødre. På Henriks alder.
- Hvordan kan det være Guds vilje? - I stjal tronen.
Men I kommer til at tabe. Kong Henrik bliver genindsat.
Min søn vil vende tilbage her til, til sit slot og sit hjem.
Han behøver ikke vende tilbage.
- Hvad mener du? - Henrik følger ikke med Dem.
- Hvad sagde du? - Jeg bliver hans værge.
- Hvem har beordret det? - Huset York.
Var det hende? Hun er en heks.
Det er forræderi. De bør tysse på deres hustru.
Forhold dig roligt, Margaret.
- Det skal nok gå, mor. - Min søn følger med mig.
Nej. At De tilskyndede Richard Welles til oprør var en stor fejltagelse.
- Er det sådan, jeg skal straffes? - En alvorlig fejltagelse.
Er det sådan, jeg skal betale? Skal han tages som en dukke fra en pige?
Han er min søn.
- Han er min søn! - Så er det nok, mor!
- Det her er lidt ekstremt. - Jeg har mine ordrer.
Deres hustru er landsforræder. Hun må ikke selv opdrage sin søn.
Der kommer ikke til at ske nogen ændringer i den afgørelse.
Lady Isabelle og lady Anne. I har besøg.
- Lady Sutcliffe! - Jeg vil blot tale med jer.
- Hvad handler det om? - Jeg har en besked til Deres mand.
Det er for farligt at gå til ham. Tillad mig at tale med Dem.
- De kan tale med os begge. - Hertuginde Cecily har sendt mig.
Frygt ikke. Hertuginden meddeler, at hvis George vil vende hjem-
- så kan han det. Hans bror kong Edward vil byde ham velkommen hjem.
- Komme hjem? - Ja. Det er gode nyheder, ikke?
Hertuginden bad mig også sige, at hun sørger over tabet af sin sønnesøn.
Hun var forfærdet over dine prøvelser.
De burde være hjemme nu, blandt venner og nærtstående.
- Jeg vil gerne hjem. - Det går jo ikke.
Jeg må af sted. Vil De give beskeden videre til Deres mand?
- Tror du, George går med til det? - Nej.
Men hvis, og du er gift med Edward af Lancaster, bliver vi fjender.
- Jeg kan ikke klare at forlade dig. - Det er sørgeligt at sige farvel.
Jeg skal nok tage mig af ham. Min søn Thomas er kun to år yngre.
Jeg vil behandle ham som min egen søn.
Du er kun min søn. Husk, at du er hos fjenden nu.
Aflyd, men hold fast i dit sværd.
Gud beskytter dig, for du er Henrik Tudor, og en dag skal du være konge.
Jeg sender bud efter jer, når det er sikkert.
- Jeg håber ikke, at Anjou snyder dig. - Tvivler du?
Vi sejler, men hun bliver her. Vi løber en risiko.
At nå frem, inden Edward vender hele landet mod os, er i alles interesse.
- Det er dit formål nu. - Måske.
Men som du så venligt påpeger, har jeg ikke noget valg.
Farvel, min mand.
Gid brylluppet snart må stå. Behag din mand og din nye dronning.
Ja, far.
- Er Warwick virkelig sejlet af sted? - Vi tror, at han går i land nordpå.
Muligvis inden for et par dage.
Jeg har beordret Richards hær til at stå klar uden for London.
Det siges, at Margaret af Anjou vil gå i land sydpå efter Warwick.
Jeg må nedkæmpe Warwick og forsvare London bagefter.
- Hvem har fortalt dig det? - Jeg har fået bud fra George.
Han går i land med Warwick, men skifter side, når slaget begynder.
Tror du på ham?
Jeg ved det ikke. Men jeg vil gerne. Han er nu engang min bror.
Tag pigerne med til Tower, og gør klar til fødslen der.
Tag til Tower, Elisabeth. Jeg kommer så hurtigt, jeg kan.
- Hvornår? - Når jeg har vundet.
Intet nyt fra Henrik, Margaret.
- Der er sket meget omkring ham... - Han har vigtigere ting at gøre.
Han tilpasser sig.
Jeg venter hele dagen på et brev fra min søn.
Da jeg var en lille pige, drømte jeg om at blive noget særligt.
En helgen. Jeg ville gå i kloster og blive helgen.
Jeg var modsat. Min far ønskede, at jeg blev kirkens mand, men ikke jeg-
- så jeg sagde, at jeg var besat.
Du ville være en helgen, og jeg ville være en synder.
Hvad er der?
Tror du...
...at vi bliver straffet for andres synder, selv om vi ikke selv synder?
- For vores forældres synder? - I så fald er Henrik ikke i fare.
- Frommere kvinde end du findes ikke. - Jeg taler ikke om Henrik.
- Hvem taler du så om? - Min far begik en stor synd.
Han troede, at han kunne lege Gud.
Han hængte sig selv.
Tror du, at du bliver straffet for det?
Det er jeg allerede blevet. Min søn er blevet taget fra mig.
Gud straffer dig ikke for hans synder.
Jeg ville ønske, at jeg kunne tro på det.
Margaret...
Vi behøver ikke vente på et brev fra Henrik. Jeg tager med dig derhen.
- Hvad laver du? - Der er blevet sendt bud efter hende.
- Rejser du til England? - I aften.
Hvad med mit bryllup? Jeg har brug for Issy.
- Din far vil have hende hos George. - Han stoler ikke på ham.
- Jeg skal være hans spion. - Nej, du må ikke skille os ad.
- Jeg klarer det ikke uden hende. - Vi må gøre, som din far siger.
- Søde mor. - Mit giftermål var også en aftale.
Præcis som det er for dig.
Jeg var også bange. Skrækslagen. Men jeg vidste, at det var min pligt.
Jeg vidste, at det ville gøre min familie glad. Det var mit formål.
Nu er det dit formål.
Du vil lære at synes om ham. Husk på, at han bliver konge. Det hjælper.
Henrik.
- Mor. - Hvor fører De ham hen?
Warwick nærmer sig England. Jeg skal tage nordpå med Edwards hær.
Henrik kan ikke slås for York.
- Sir William er hans værge nu. - De forstår ikke.
Henrik Tudor kan ikke slås for York. Det er imod Guds vilje.
- Vi må af sted. - Gør det ikke!
Jeg bliver straffet. Det bliver jeg.
- Hvem er det? - Det er os, mor. Thomas og Richard.
Mine drenge.
Hvor er min mand?
Han er i god behold.
- Der er sket noget. - Warwick gik ikke i land nordpå.
Han overrumplede os uden for London.
Kongen flygtede til Flandern med sin bror Richard og Anthony.
- Stødte George til Edward? - Vi var ikke klar til kamp.
- Der nåede ikke at være noget slag. - Vi ved ikke, på hvis side George er.
Er Edward stadig konge?
Og jeg er ikke længere dronning.
Vi er ikke sikre her.
Vi er i stor fare. Jeg må sende bud efter min mor i Grafton.
Hvad er det? Hvad har I hørt?
Warwick har allerede beordret, at mormor skal anholdes.
Hans mænd ankom til Grafton og tog hende med sig.
Er hun blevet anholdt? For hvad?
Hekseri.
Nej.
Slottet i Amboise, Frankrig
Ja?
- Deres nåde sendte bud efter mig. - Din far er gået i land i England.
Edward er flygtet.
Min Henrik bliver konge igen.
- Endelig en god nyhed. - Ja, og dispensationen er kommet.
I skal gifte jer med det samme. Nu begynder det.
Anne Neville.
Er det ikke utroligt?
Du var min værste fjendes datter.
Nu skal du giftes med min søn.
Jacquetta havde ret. Skæbnens omskiftelser ophører aldrig.
Skynd jer, drenge. Han kommer.
- Hvad sker der? - Vi har ikke meget tid.
Bedrageren Edward er flygtet. Luk op i kong Henriks navn.
Han er her allerede, mor.
Skynd jer.
- Den her vej. - Tak. Det vil jeg ikke glemme.
Skynd jer.
Kom.
Hvor er hun?
Hun har søgt tilflugt. Westminster Abbey er hendes eneste håb.
Hun har ingen venner til at beskytte sig.
Forbryder du dig mod hellige steder lige så let som du gør mod løfter?
Hun er i sikkerhed. Så længe hun bliver der.
Og intet af det her har været let.
Velkommen! Jeg har indkaldt til denne rettergang for at bevise-
- at giftermålet mellem kong Edward og dronning Elisabeth var ugyldigt.
Jeg vil bevise, at det ikke var et giftermål, men en fortryllelse-
- fremkaldt med hekseri, udøvet af denne kvinde.
Dronningens egen mor.
Det her er James Friars. Hvorfra kender mr Friars den tiltalte?
- Jeg var ven med hendes søn Anthony. - Jeg har aldrig set ham.
- Har De besøgt hendes gods i Grafton? - Mange gange.
- Var De der i ugen efter brylluppet? - Ja.
Hvad fandt De på marken den dag?
Da jeg begav mig af sted, sparkede min hest til noget på jorden.
Jeg fandt noget, der lå begravet der.
To dukker. Meget små og lavet af bly.
En kvinde og en mand, bundet sammen med ståltråd.
Det var det her, du fandt.
- Det er korrekt. - To figurer lavet af bly.
Bundet sammen i en djævelsk forening med ståltråd.
Vil De benægte det?
Selvfølgelig gør jeg det.
Tak.
Hvis en heks er i stand til af udføre de mest grusomme handlinger-
- og en heks gør hvad som helst uden at tage hensyn til andres lidelser-
- så findes der en heks i salen, lord Warwick, men det er ikke mig.
Er det dit eneste forsvar?
Jeg vil også gerne indkalde et vidne, der kender mig godt.
Og hvad er navnet?
Margaret af Anjou, jeres salvede dronning.
- Hvad sagde De? - Det hørte De vist godt.
Jeg ledsagede Margaret til England, da hun giftede sig som 15-årig.
Jeg bar hendes slæb ved kroningen og var med, da hun fødte sin søn.
Jeg var hendes bedste ven.
Og hvis jeg kommer til skade, er det Deres hoved, hun sætter på en pæl.
Det kan De være sikker på.
Kom og se, hvem der er her.
Henrik?
- Hvad er der sket? - Jeg har rejst i flere dage.
Fortæl ham det.
Da vi mødte Yorks hær, havde Warwick allerede overrumplet dem.
- Edward blev tvunget til at flygte. - Hvor er sir William?
Warwicks mænd trak ham ned fra hesten.
Så dukkede Warwick selv op ud af det blå.
De holdt sir William fast. Han tiggede og bad.
Men de lyttede ikke, og så hævede Warwick sit sværd.
- Jamen dog! - Jeg troede, at det var min tur.
De slæbte mig frem til Warwick og hans blodige sværd.
Pludselig råbte jeg højt:
"Jeg er Henrik Tudor. Jeg er Henrik Tudor!"
Warwick sænkede sværdet og sagde til dem, at de skulle slippe mig.
Dit navn reddede dig.
Dit navn.
Ja. Du havde ret.
Jeg er Henrik Tudor, arving til Lancasters trone.
En dag bliver jeg Englands konge.
Undskyld, at jeg tvivlede på dig. Jeg lover, at det ikke sker igen.
Og fra denne dag vil jeg altid adlyde dig.
Slap bare af. Der er ikke meget at skjule.
Du skal ligge på det her.
Op med dig.
Jeg vil være sikker på, at det er fuldbyrdet.
Du kommer til at bløde.
Godnat, min søn.
Godnat, mor.
Jeg ved ikke, hvad man skal gøre. Ingen har fortalt mig noget.
Du skal ikke gøre noget. Du skal bare ligge der.
Det er bedst, at du ikke siger noget.
Mind mig ikke om, hvem du er.
Jeg kan ikke holde den tanke ud.
Frygt ikke. Vi er kommet for at lede Dem tilbage til Deres rette plads.
Gud bevare Dem, kong Henrik.
Kom her, lad mig se dig.
Hvad har du gjort?
- Gud bevare kongen. - Gud bevare kong Henrik.
Mor?
Gud, ikke endnu.
Thomas, du må tilkalde en jordemor.
- Du må være glad, Warwick. - Ja, alt gik efter planen.
Bortset fra, at Margaret ikke er rejst endnu, og Edward er på fri fod.
Bekymrer det dig ikke, Warwick?
Hvad skal jeg gøre, mor? Fortæl mig, hvad jeg skal gøre.
Græd ikke. Løft hende op.
Vil du gerne møde kongen?
Hvem er det? Vær forsigtig, Richard.
- Mormor. - Hvor er hun?
- Mor? - Jeg er her. Vær ikke bange.
Gud bevare kongen.
- Hvorfor løslod han dig? - Jeg truede med Margaret af Anjou.
Det kommer! Det er for tidligt.
Deres nåde.
- Det er for tidligt! - Nej.
Tillad mig at præsentere min søn Henrik Tudor.
Du er klar, og det er barnet også.
Kom så, lille barn.
Det er en dreng!
Du har fået en søn, en prins af York.
Sådan ja.
Katrine Kirk www.broadcasttext.com